Guillem d'Alvèrnia
![]() | |
Nom original | (fr) Guillaume d'Auvergne ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | 1180 (<1190) ![]() Orlhac (França) ![]() |
Mort | 1249 ![]() París ![]() |
Bisbe diocesà | |
1228 – ← Barthelemi (en) ![]() ![]() Diòcesi: arquebisbat de París ![]() | |
Dades personals | |
Religió | Església Catòlica ![]() |
Activitat | |
Ocupació | bisbe catòlic (1228–), teòleg, filòsof, sacerdot catòlic ![]() |
![]() ![]() | |
Guillem d'Alvèrnia (1190-1249) fou un filòsof i teòleg, bisbe de París i conseller del rei Lluís IX de França.
Biografia
Va néixer a Aurillac el 1190, a la regió d'Alvèrnia. Fou fill d'Astorg V, senyor de Conros, i de Marie de Bénavent-Rodez. Guillem fou oncle del trobador Astorg VII d'Aurillac.
Quan morí el bisbe Barthélémy de París, el 1227, Guillem protestà contra l'elecció del seu successor, la qual considerà anti-canònica, i feu una crida a la Santa Seu. El papa Gregori IX anul·là l'elecció, reservant-se el dret de designar ell mateix en nou bisbe de París. El 10 d'abril del 1228 designà Guillem d'Alvèrnia, i ell mateix el consagrà bisbe.[1]
Durant els primers anys del seu episcopat, Guillem hagué d'administrar nombrosos conflictes amb els mestres de la Universitat, amb els canonges, i amb els oficials del rei. Més endavant, en acord amb Lluís IX, governà pietosament la seva diòcesi, essent-li confiada la direcció espiritual del monestir de Port Royal des Champs a Thibault de Marly. Protegí durant tota la seva vida les activitats dels ordes mendicants.[1]
Obres
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/63/Guillaume_-_Opere%2C_1674_-_4420357_F.tif/lossy-page1-220px-Guillaume_-_Opere%2C_1674_-_4420357_F.tif.jpg)
- De primio principio - 1228
- De anima - 1230
- De universo - 1230-1236 (Hi ha una edició feta a Nuremberg el 1496 i una altra feta a Orleans el 1674, en 2 vols. (in-fol.)
- De Trinitate, notionibus et praedicamentis in divinis (ed. 1674).
- Tractatus de poenitentia (ed. 1674).
- Tractatus de collatione et singularitate beneficiorum (ed. 1674).
- Sermones (ed. 1674).
Referències
- ↑ 1,0 1,1 Bréhier, Émile; Font, Pere, Lluís. Història de la filosofia. Universitat Autònoma de Barcelona, 1998, p. 426-428. ISBN 978-84-490-1176-4. [Consultaː 4 de novembre de 2016]