Giovanni Baglione
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 1566 ![]() Roma (Estats Pontificis) ![]() |
Mort | 30 desembre 1643 ![]() Roma (Estats Pontificis) ![]() |
Activitat | |
Lloc de treball | Nàpols Loreto Roma Màntua ![]() |
Ocupació | pintor, escriptor, dibuixant projectista, historiador, historiador de l'art, dibuixant ![]() |
Gènere | Al·legoria, figureta, pintura d'història, pintura mitològica, retrat i art sacre ![]() |
Moviment | Manierisme i barroc ![]() |
Obra | |
Obres destacables
| |
![]() ![]() ![]() |
Giovanni Baglione (Roma, 1566 - Roma, 30 de desembre de 1643) va ser un pintor del barroc i historiador de l'art italià.
Estudiant de Francesco Morelli, va treballar principalment a Roma, inicialment en un estil del final del manierisme. També tenia el nom de Il Sordo del Barozzo. Va publicar dos llibres: Les nou esglésies de Roma (1639) i Les vides de pintors, escultors, arquitectes i gravadors (entre 1572-1642).
L'obra seva obra «Amor Sacre i amor profà» (1602, Galleria Nazionale d 'Arte Antica, Roma) és una resposta al més conegut «Amor victoriós» de Caravaggio. Mostra un àngel (l'amor sagrat) que interromp una trobada entre Cupido (amor profà) i el dimoni (retratat amb la cara de Caravaggio).
Va treballar en diverses obres a Roma durant els pontificats dels papes Climent VIII i Pau V. Els seus principals frescos es troben a la basílica de Santa Maria Major a Roma, a la Cappella Borghese. Va pintar un últim sopar a San Nicola a Carcere. El Papa Pau V va declarar Baglione com a Cavaller de l'Ordre de Crist per a l'execució de l'obra Sant Pere ressuscitant a Tabata dos Mortos (1607), a la Basílica de Sant Pere. Va morir a Roma.[1]
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- ↑ Michael Bryan. Dictionary of Painters and Engravers: Biographical and Critical. G. Bell and sons, 1886.