Franz Krenn
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 26 febrer 1816 ![]() Droß (Àustria) ![]() |
Mort | 18 juny 1897 ![]() St. Andrä-Wördern (Àustria) ![]() |
Activitat | |
Ocupació | compositor, pedagog musical ![]() |
Ocupador | Universitat de Música i Art Dramàtic de Viena ![]() |
Alumnes | Leoš Janáček ![]() |
Instrument | Orgue ![]() |
Fills | Edmund-Frédéric-Arthur Krenn ![]() |
![]() ![]() |
Franz Krenn (Droß, 26 de febrer de 1816 – Sankt Andrä-Wördern, 18 de juny de 1897) fou un compositor austríac i mestre de composició.
El seu oncle, qui va ser també el seu primer instructor, Ignaz Henritsch, va ser pupil de Joseph Preindl (1756-1823), qui al seu torn havia estudiat sota Alberchtsberger; De la mateixa manera, el professor més important de Krenn a Viena, Ignaz, Ritter von Seyfried (1776-1841) va ser també un pupil d'Albrechtsberger, i estudià piano amb el mateix Mozart. El primer treball important de Krenn va ser regent de cor a la Mariahilferkirche (1847-1862).[1] També va ser organista en diverses esglésies vieneses, esdevenint Kapellmeister de l'església de Sant Miquel de Viena el 1862.[2] De 1869 fins al 1893 Krenn va ensenyar harmonia, contrapunt i composició al Conservatori de Viena. Durant aquest temps, sembla que va adquirir el renom de «Vell Krenn», i és avui sovint descrit per haver sigut un mestre força pedant.[3] En la seva tèsi doctoral, el musicòleg Paul Banks parla sobre la mediocritat creativa de Krenn, qui paradoxalment va ser professor d'alumnes brillants com Gustav Mahler, Hans Rott i Hugo Wolf, i es pregunta:
Faced with this well-written but facile music, without a spark of inner life, it must be wondered what, if anything, this teacher was able to pass on to his pupils. The early works of a comparatively unoriginal pupil, Mathilde von Kralik, are more adventurous in their adoption of stylistic features from Brahms and Schumann, to say nothing of those by Mahler and Rott.[4]
Per a Krenn, la composició era més un ofici que un art, i per això són observables a les seves partitures moltíssimes abreviacions de caràcter pràctic. Estilísticament, va mantenir una distinció entre música sacra i música secular. És possible que l'estil sargat que desenvoluparia cap a l'any 1839, més auster i conservador, fos causat o inspirat per la reforma ceciliana, la qual intentava reformar la música de l'Església Catòlica Romana. Entre els seus alumnes més coneguts hi ha Hugo von Steiner, Max Zach,[5] Edmund Schuëcker, Leoš Janáček, Mathilde Kralik, Gustav Mahler, que va estudiar amb ell entre 1875 i 1878, Richard Robert, Hans Rott, i Alexander von Zemlinsky.[6] El curs de composició que oferia tenia tres punts essencials, més enllà de la pròpia composició: aprendre a treballar amb conjunts de música de cambra, utilitzar l'orquestra del conservatori com a plataforma per escoltar les pròpies obres, i practicar l'art de la direcció. Les seves composicions inclouen misses, cantates, oratoris, rèquiems, corals i cançons, obres per a orgue i piano, i simfonies. En l'actualitat, cap d'elles es troba enregistrada.
Referències
- ↑ Banks, P. «The Early Social and Musical Environment of Gustav Mahler». Boolean Library Oxford, /, 1982, pàg. 393 [Consulta: 20 novembre 2016].[Enllaç no actiu]
- ↑ «Österreichisches Biographisches Lexikon 1815-1950 Online-Edition» p. 258. Biographien.ac.at. [Consulta: 29 abril 2014].
- ↑ Redlich, H. Mahler, 1963.
- ↑ Banks, Paul «The Early Social and Musical Environment of Gustav Mahler». 1982, 1982, pàg. 393. Arxivat de l'original el 2016-11-24 [Consulta: 23 novembre 2016].
- ↑ [enllaç sense format] https://doi.org/10.1093/anb/9780198606697.article.1801277
- ↑ «On the Origin of the Symphony No. 1 in E major». Bert Hagels. Arxivat de l'original el 27 de setembre 2007. [Consulta: 10 novembre 2006].
Bibliografia
- Paul Banks, The Early Musical Environment of Gustav Mahler, 1982