Ernst Witt
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 26 juny 1911 ![]() Als (Imperi Alemany) ![]() |
Mort | 3 juliol 1991 ![]() Hamburg (Alemanya) ![]() |
Sepultura | cementiri de Nienstedten, Sec. 10 53° 33′ 19″ N, 9° 50′ 31″ E / 53.55533°N,9.84206°E / 53.55533; 9.84206 ![]() |
Formació | Universitat de Göttingen (1930–1934) Universitat de Friburg de Brisgòvia (1929–1930) ![]() |
Tesi acadèmica | Riemann-Roch theorem and Z-function in hypercomplex ![]() ![]() |
Director de tesi | Emmy Noether i Gustav Herglotz ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Matemàtiques ![]() |
Ocupació | matemàtic, professor d'universitat ![]() |
Ocupador | Universitat d'Hamburg (1947–1979) Wehrmacht (1941–1945) Universitat d'Hamburg (1938–1941) Universitat de Göttingen (1934–1938) ![]() |
Partit | Partit Nacionalsocialista Alemany dels Treballadors (1933–) ![]() |
Membre de | Sturmabteilung (1933–) ![]() |
Carrera militar | |
Conflicte | Segona Guerra Mundial ![]() |
Obra | |
Obres destacables
| |
Estudiant doctoral | Günter Harder, Bernhard Banaschewski, Ina Kersten, Kay Wingberg, Jürgen Rohlfs, Walter Borho, Horst Leptin, Fritz-Erdmann Diederichsen, Theo Wichers, Sigrid Böge, Ernst Bönecke, Horst Brinkmann, Reinhard Job, Gertrud Otremba i Ho-Jui Chang ![]() |
Família | |
Cònjuge | Erna Bannow Witt ![]() |
Pares | Heinrich Witt ![]() ![]() |
Germans | Otto Witt ![]() |
Ernst Witt (Als, 26 de juny de 1911 - Hamburg, 3 de juliol de 1991) va ser un matemàtic alemany.
Vida i Obra
Witt va néixer a l'illa d'Alsen, que en aquell moment era de sobirania alemanya (actualment és Als a Dinamarca), fill d'un missioner evangelista que se'l va endur a la seva missió a Changsha (Xina) quan només tenia dos anys.[1] El 1920, quan va ser retornat a Alemanya per viure amb el seu oncle a Mülheim, sabia parlar xinès com un nadiu.[2] Va ser escolaritzat a Mülheim i a Friburg fins al 1929 quan va ingressar a la universitat de Friburg de Brisgòvia per estudiar matemàtiques, disciplina en la qual havia destacat durant els seus estudis secundaris.[3] El 1930 va continuar els estudis a la universitat de Göttingen en la qual va obtenir el doctorat el 1934 amb una tesi dirigida per Emmy Noether tot i que nominalment va haver de signar-la Gustav Herglotz perquè Noeteher havia estat expulsada de la universitat per la seva condició de jueva.[4] Witt, que s'havia afiliat a les SA i al partit nazi el 1933, acudia el 1934 a la casa particular d'Emmy Noether per participar en seminaris matemàtics, vestit amb l'uniforme marró de les SA.[5]
El 1934 va ser nomenat assistent de Helmut Hasse, que s'havia fet càrrec de la direcció del departament de matemàtiques a Göttingen.[6] El 1938 va ser nomenat professor a la universitat d'Hamburg per substituir Emil Artin. Allà va conèixer Erna Bannow, a qui va dirigir la tesi doctoral i amb la qual es va casar el 1940.[7] El 1941 va ser reclutat per l'exèrcit alemany i, després d'un període d'instrucció a Lübeck, va ser enviat al front oriental on aviat va emmalaltir i va retornar a Berlín on va fer tasques de desencriptat fins al final de la guerra.[8] En acabar la guerra el 1945 i després d'un breu temps de presoner de guerra, va ser autoritzat a retornar a la ciutat d'Hamburg, però va ser desposseït dels seus càrrecs universitaris, que no va recuperar fins al 1947, després d'una llarga investigació de les seves activitats durant el període nazi.[9] Va romandre a la universitat d'Hamburg fins que el 1979 va passar a ser professor emèrit. Va patir d'unes rares al·lèrgies des de 1969 i el 1975 també va patir un ictus, que van fer que reduís les seves activitats docents i conferències a l'estranger.[10]
Witt va ser un bon professor[11] que, aparentment i malgrat la seva afiliació al partit nazi, sembla que va ser apolític.[12] Va publicar una cinquantena de treballs científics[13] sobre àlgebra, essent els seus camps de treball més destacats el de les formes quadràtiques,[14] els vectors,[15] la teoria d'anells[16] i teoria de grups.[17]
Referències
- ↑ Soifer, 2009, p. 512.
- ↑ Kersten, 1993, p. 166.
- ↑ Kersten, 1993, p. 167.
- ↑ Kersten, 2000, p. 158.
- ↑ Segal, 2003, p. 451.
- ↑ Soifer, 2009, p. 513.
- ↑ Kersten, 2000, p. 161.
- ↑ Kersten, 2000, p. 161-163.
- ↑ Kersten, 2000, p. 164-166.
- ↑ Kersten, 2000, p. 170.
- ↑ Krabs, 1995, p. 30.
- ↑ Segal, 2003, p. 455.
- ↑ Kersten, 1993, p. 179-180.
- ↑ Kersten, 1993, p. 169.
- ↑ Kersten, 1993, p. 172.
- ↑ Kersten, 1993, p. 173.
- ↑ Balmer, 1999, p. 101.
Bibliografia
- Balmer, Paul «Derived Witt groups of a scheme» (en anglès). Journal of Pure and Applied Algebra, Vol. 141, Num. 2, 1999, pàg. 101-129. DOI: 10.1016/S0022-4049(98)00008-5. ISSN: 0022-4049.
- Kersten, Ina. Ernst Witt - Collected Papers - Gesammelte Abhandlungen (en anglès). Springer, 1998. ISBN 9783540570615.
- Kersten, Ina «Ernst Witt, 1911-1991» (en alemany). Jahresbericht der Deutschen Mathematiker-Vereinigung, Vol. 95, Num. 4, 1993, pàg. 166-180. ISSN: 0012-0456.
- Kersten, Ina. «Biography of Ernst Witt (1911-1991)». A: Eva Bayer-Fluckiger, David Lewis, Andrew Ranicki (eds.). Quadratic Forms and Their Applications (en anglès). American Mathematical Society, 2000, p. 155-172. ISBN 0-8218-2779-0.
- Krabs, Werner «Ernst Witt als Mathematiker und Mensch» (en alemany). Mitteilungen der Deutschen Mathematiker-Vereinigung, Vol. 3, Num. 2, 1995, pàg. 30. DOI: 10.1515/dmvm-1995-0214. ISSN: 0942-5977.
- Segal, Sanford L. Mathematicians under the Nazis (en anglès). Princeton University Press, 2003. ISBN 0-691-00451-X.
- Soifer, Alexander. The Mathematical Coloring Book (en anglès). Springer, 2009. ISBN 978-0-387-74640-1.
Enllaços externs
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Ernst Witt» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
- «Witt, Ernst». Universität Hamburg. [Consulta: 3 abril 2022]. (alemany)