Eduardo Arroyo Rodríguez
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 26 febrer 1937 ![]() Madrid ![]() |
Mort | 14 octubre 2018 ![]() Madrid ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Arts escèniques ![]() |
Lloc de treball | París (–1958) Madrid Milà ![]() |
Ocupació | pintor, il·lustrador, escriptor, escenografia, escultor, litògraf, gravador, escenògraf ![]() |
Moviment | Figuració narrativa i art pop ![]() |
Nom de ploma | Arroyo, Eduardo J. ![]() |
Representat per | Société des auteurs dans les arts graphiques et plastiques ![]() |
Participà en | |
14 juliol 2014 | manifest «Lliures i Iguals» |
24 juny 1977 | documenta 6 ![]() |
Premis
| |
![]() ![]() ![]() |
Eduardo Arroyo Rodríguez (Madrid, 26 de febrer de 1937 - Madrid, 14 d'octubre de 2018) va ser un pintor espanyol d'estil figuratiu, clau de la figuració narrativa com de la nova figuració espanyola i vinculat al pop art.[1]
Refugiat a París des de 1958 per causa de la seva política antifranquista, Arroyo va cobrar protagonisme en el circuit artístic espanyol tardanament, a partir dels anys 80, després d'un allunyament de dues dècades forçat pel règim franquista.[1] Actualment, les seves obres pengen a diversos museus d'art modern espanyols i estrangers i la seva creativitat s'estén a les escenografies teatrals i les edicions il·lustrades.[2] De la mà del director d'escena Klaus Michael Grüber, va crear diversos escenaris per a l'òpera, com per exemple el de De la casa dels morts de Leoš Janáček per al Festival de Salzburg de 1991 i que repetiria el 2005 a Madrid amb el director Marc Albrecht.[3]
Referències
- ↑ 1,0 1,1 324cat «Mor el pintor Eduardo Arroyo, màxim exponent de la nova figuració espanyola». CCMA.
- ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.39. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 9 novembre 2014].
- ↑ Torres, Rosana. «Eduardo Arroyo debuta en España en la ópera con Janácek y Grüber» (en castellà). El País. [Consulta: 9 febrer 2020].