Cladocora caespitosa
![]() ![]() | |
Estat de conservació | |
---|---|
![]() | |
Espècie amenaçada | |
UICN | 133142 ![]() |
Taxonomia | |
Super-regne | Holozoa |
Regne | Animalia |
Fílum | Cnidaria |
Classe | Anthozoa |
Ordre | Scleractinia |
Família | Caryophylliidae |
Gènere | Cladocora |
Espècie | Cladocora caespitosa ![]() Linnaeus, 1767 |
Cladocora caespitosa[1] és un corall dur de la subclasse Hexacorallia[2] que forma l'únic escull coral·lí real del mar mediterrani.
S'ha observat que aquesta espècie demostra rejuvenescència, una estratègia única de supervivència que li permet recuperar-se després d'esdeveniments de pujades de temperatura.[3]
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Cladocora caespitosa
- ↑ «Cladocora caespitosa». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
- ↑ World Register of Marine Species. «Cladocora caespitosa» (en anglès). WoRMS.
- ↑ Kersting, Diego K.; Linares, Cristina «Living evidence of a fossil survival strategy raises hope for warming-affected corals». Science Advances. American Association for the Advancement of Science (AAAS), 5, 10, 04-10-2019. DOI: 10.1126/sciadv.aax2950. ISSN: 2375-2548. PMC: 6785258.
Bibliografia
- Trainito, Egidio. Atlante di flora e fauna del Mediterraneo. 2004. Milano: Il Castello, 2004. ISBN 978-88-8039-395-5.
- Mojetta A.; Ghisotti A. Flora e Fauna del Mediterraneo. Mondadori, 2003. ISBN 978-88-04-38574-5.
- Kružić, Petar; Požar-Domac, Antonieta «Banks of the coral Cladocora caespitosa (Anthozoa, Scleractinia) in the Adriatic Sea». Coral Reefs, 22, 4, 2003, pàg. 536. DOI: 10.1007/s00338-003-0345-y.
- Corriero, Giuseppe; Cataldo, Pierri «A Mediterranean mesophotic coral reef built by non-symbiotic scleractinians». Scientific Reports, 9, 3601, 2019, pàg. 18. DOI: 10.1038/s41598-019-40284-4.