Chi lavora è perduto (In capo al mondo)
![]() ![]() | |
Fitxa | |
---|---|
Direcció | Tinto Brass ![]() |
Protagonistes | Franco Arcalli Tino Buazzelli Piero Vida Pascale Audret Nando Angelini ![]() |
Producció | Moris Ergas ![]() |
Guió | Tinto Brass i Giancarlo Fusco ![]() |
Música | Piero Piccioni ![]() |
Muntatge | Tinto Brass ![]() |
Vestuari | Danilo Donati ![]() |
Dades i xifres | |
País d'origen | Itàlia ![]() |
Estrena | 1963 ![]() |
Durada | 85 min ![]() |
Idioma original | italià ![]() |
Color | en blanc i negre ![]() |
Descripció | |
Gènere | drama ![]() |
Lloc de la narració | Suïssa ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Chi lavora è perduto (In capo al mondo) és una pel·lícula dramàtica italiana de 1963 dirigida per Tinto Brass i protagonitzada per Sady Rebbot. Es tracta del debut com a director de Tinto Brass.[1]
El 2008 la pel·lícula fou seleccionada per entrar en la llista dels 100 film italiani da salvare.[2][3]
Sinopsi
La pel·lícula segueix un dia de Bonifacio (Sady Rebbot), un dissenyador jove i aturat amb tendències antisocials. Ha presentat una sol·licitud de treball i té una entrevista per a l'examen psicològic al matí. La resta del dia, comença a passejar per Venècia i recorda el seu passat, també somiant despert amb el seu futur. Els flashbacks revelen la seva aflicció amorosa amb la seva ex-xicota Gabriella (Pascale Audret) i les seves relacions amb els seus amics comunistes Claudio (Tino Buazzelli) i Kim (Franco Arcalli).
Repartiment
- Sady Rebbot - Bonifacio
- Pascale Audret - Gabriella
- Tino Buazzelli - Claudio
- Franco Arcalli - Kim
- Nando Angelini - Sergent
- Andreina Carli
- Gino Cavalieri
- Piero Vida - Amic de Bonifacio
Cameo
Brass actua com a contrafigura de l'actor principal en el rodatge del rem: les mans i la part del cos de Tinto, vistes per darrere, estan emmarcades. També apareix al Festival del Lido com a "paparazzo".
Censura
La pel·lícula va ser inicialment rebutjada pels censors, que van demanar retallades a la pel·lícula. Tinto Brass es va negar i, tot i tot, va aconseguir estrenar la pel·lícula en versió completa al cinema, només canviar el títol de la pel·lícula de In capo al mondo a Chi lavora è perduto[4] Segons el director, això també va ser possible gràcies al nou ministre socialista d'Espectacles del govern de centreesquerra que havia pres possessió del càrrec mentrestant i a la nova composició de la Comissió per la Revisió Cinematogràfica.[5]
Referències
- ↑ Roberto Chiti; Roberto Poppi; Enrico Lancia; Mario Pecorari Dizionario del cinema italiano. I film. Gremese Editore, 1992, 1991. ISBN 978-88-7605-593-5.
- ↑ Massimo Bertarelli, Il cinema italiano in 100 film: i 100 film da salvare, Gremese Editore, 2004, ISBN 978-88-8440-340-7
- ↑ «Ecco i cento film italiani da salvare». Corriere della Sera, 28-02-2008 [Consulta: 19 abril 2013].
- ↑ Le mutande della censura
- ↑ 'Grazie Nanni, sei stato spiritoso ma ora perché non mi sdogani?
Enllaços externs
Chi lavora è perduto a YouTube