Charles Bossut
![]() Gravat de la portada de la seva Histoire des Mathematiques (1803) | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 11 agost 1730 ![]() Tartaras (França) ![]() |
Mort | 14 gener 1814 ![]() París ![]() |
96è President Acadèmia Francesa de les Ciències | |
1798 – 1798 ← Bernard Germain de Lacépède – Antoine-Laurent de Jussieu → ![]() | |
Dades personals | |
Q89547790 | Llibres de text |
Activitat | |
Camp de treball | Matemàtiques ![]() |
Ocupació | Matemàtiques Hidrodinàmica |
Organització | École du Génie de Mézières |
Membre de | Acadèmia de les Ciències de Torí (1783–) Acadèmia de Ciències de Sant Petersburg Acadèmia Francesa de les Ciències ![]() |
Alumnes | Gaspard Monge |
Influències | D'Alembert |
Orde religiós | Companyia de Jesús ![]() |
Charles Bossut (conegut també com L'Abbé Bossut) fou un matemàtic francès del segle xviii conegut sobretot pels seus llibres de text.
Vida
El pare de Charles Bossut va morir quan només tenia sis mesos i va ser educat per un oncle. Va ingressar al col·legi jesuïta de Lió on va estudiar matemàtiques amb el Père Béraud, qui també va ser professor d'Étienne Montucla i de Lalande.
El 1752 va obtenir un lloc de professor a l'École du Génie à Mezières (l'escola dels enginyers militars) a la que va romandre vinculat tota la seva vida i en la que va tenir com a deixeble a Gaspard Monge. A partir de 1768 va ser l'examinador dels candidats a l'ingrés en aquesta prestigiosa escola militar,[1] fins que el 1793 serà substituït per Alexandre-Théophile Vandermonde.[2]
Bossut, que havia pres les ordres menors, no es va casar mai i va viure els seus darrers anys en soledat i probablement com un misantrop.[3]
Obra
La seva obra té tres vessants: en hidrodinàmica, en llibres de text de matemàtiques i en història de les matemàtiques.
En la primera d'elles, ja va escriure un primer article el 1769,[4] però el seu gran tractat en la matèria és la Hydrodynamique, editada per primera vegada el 1771, però que es va reeditar nombroses vegades en vida seva.[5]
En la segona vessant, són nombrosos els llibres de text que va escriure, tant pels alumnes de l'École du Génie com per als candidats al seu ingrés: Cours de mathématiques, Traité élémentaire d'arithmétique, i d'altres.
Finalment el seu Essai sur l'histoire générale des mathématiques (1802), tot i ser una obra força documentada, no va tenir el mateix ressò que la història de Montucla.
Referències
Bibliografia
- Belhoste, Bruno «Les origines de l'École polytechnique. Des anciennes écoles d'ingénieurs à l'École centrale des Travaux publics» (en (francès)). Histoire de l'éducation, Vol. 42, 1989, pàg. 13-53. DOI: 10.3406/hedu.1989.3341. ISSN: 2102-5452.
- Reynolds, Terry S. Stronger Than a Hundred Men: A History of the Vertical Water Wheel (en (anglès)). Baltimore: Johns Hopkins University Press, 1983. ISBN 0-8018-2554-7.
Enllaços externs
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Charles Bossut» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
- Gillmor, C.Stewart. «Bossut, Charles». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 22 març 2015].