Caragolí comú
Littorina littorea ![]() | |
---|---|
![]() Caragolí comú emergint de la closca (Suècia) ![]() | |
Enregistrament | |
![]() | |
Taxonomia | |
Super-regne | Holozoa |
Regne | Animalia |
Fílum | Mollusca |
Classe | Gastropoda |
Ordre | Littorinimorpha |
Família | Littorinidae |
Gènere | Littorina |
Espècie | Littorina littorea ![]() (Linnaeus, 1758) |
Nomenclatura | |
Protònim | Turbo littoreus ![]() |
El caragolí comú[1] (Littorina littorea) és una espècie de gastròpode marí comestible de la família Littorinidae.
Closca
La closca arriba a fer de 10 a 12 mm essent el límit superior de 30 mm.[2] La closca pot pesar 55 mm.
Distribució
Són originaris del nord-est de l'oceà Atlàntic, des de les costes del nord de la península Ibèrica, Irlanda, Escandinàvia i Rússia.
Expansió
Aquesta espècie ha estat introduïda a la costa de l'Atlàntic d'Amèrica del Nord de manera accidental durant el segle xix i ara és el mol·lusc predominant des de Nova Jersey cap al nord. També s'ha trobat a la costa del Pacífic de Califòrnia a Washington. La seva presència causa danys a Nord-amèrica per la competència amb les espècies de mol·luscs natives.
Hàbitat
Es troba en roques en la zona alta i mitjana entre marees. També es troba en bassiols marins i en estuaris i pot arribar a fondàries de 60 m.
Cicle vital
Les femelles del cargolí comú ponen entre 10.000 a 100.000 ous continguts en una càpsula còrnia de la que escapa la larva i es posa al fons marí. Si el clima ho permet pot alimentar-se durant tot l'any. Arriba a la maduresa amb 10 mm i pot viure entre 5 i 10 anys.
Alimentació
S'alimenta principalment d'algues però pot menjar invertebrats petits com les larves del percebe.
Ús
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/22/Altamira_Littorina_littorea_%C3%89douard_Harl%C3%A9_MHNT.PRE.2012.0.609.jpg/220px-Altamira_Littorina_littorea_%C3%89douard_Harl%C3%A9_MHNT.PRE.2012.0.609.jpg)
Ha servit d'aliment durant centenars d'anys. A Gran Bretanya, Irlanda i Bèlgica són molt consumits. Als Països Catalans són molt apreciats. També són considerats molt bons a les cuines africanes i asiàtiques. Tenen molta proteïna (15%) poc greix (!,4%) i poques calories.
Els caragolins poden servir d'esquer per a la pesca.
Referències
- ↑ «cargolí | enciclopèdia.cat». [Consulta: 22 desembre 2020].
- ↑ Common periwinkle Arxivat 2009-06-04 a Wayback Machine. at marlin.ac.uk consultat 16.10.2008
- Abbott, R. Tucker, 1974. American Seashells. Second edition. Van Nostrand Rheinhold, New York
- Abbott, R. Tucker, 1986. Seashells of North America, St. Martin's Press, New York
- Amy Benson. 2008. Littorina littorea. USGS Nonindigenous Aquatic Species Database, Gainesville, FL. <http://nas.er.usgs.gov/queries/FactSheet.asp?speciesID=1009 Arxivat 2009-06-01 a Wayback Machine.> Revision Date: 8/20/2007
Enllaços externs
En altres projectes de Wikimedia: | |
![]() | Commons (Galeria) ![]() |
![]() | Commons (Categoria) ![]() |
![]() | Viquiespècies ![]() |
- Littorina littorea (mollusc) Arxivat 2011-06-11 a Wayback Machine. de the Invasive Species Specialist Group website del World Conservation Union
- Common periwinkle Arxivat 2009-06-25 a Wayback Machine. de la Xarxa d'informació de la vida marina de Gran bretanya i Irlanda
- Anatomy of the Periwinkle Arxivat 2006-10-26 a Wayback Machine. de la Lander University website