Ahmed Abdel Muti Hijazi
Nom original | (ar) أحمد عبد المعطي حجازي ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | 14 juny 1935 ![]() |
Formació | Universitat de París - Sorbonne ![]() |
Activitat | |
Ocupació | poeta, escriptor ![]() |
Premis
| |
![]() ![]() |
Ahmed Abdel Muti Hijazi (àrab: أحمد عبد المعطي حجازي, Aḥmad ʿAbd al-Muʿṭī Ḥijāzī) (governació de Menufeya, Egipte, 1935) és un poeta contemporani egipci, un dels pioners del moviment de renovació en la poesia àrab contemporània.[1]
Va obtenir la llicenciatura en Ciències de l'Art, Departament de Sociologia a la Universitat de la Sorbonne, França, el 1979. Va ser l'editor executiu de la revista Rose al-Yūsuf. A França va treballar com a professor de poesia àrab a la Universitat de París 8 i a la nova Universitat de París. Va tornar al Caire i va treballar per al periòdic Al-Ahram. Va ser redactor en cap de la revista Ibdaa de 1990 a 2002, quan va dimitir.[2] Fou readmès com a editor en cap de la revista en 2006.[2]
No hi ha cap edició de la seva poesia en català. Sí que hi ha alguns poemes seus traduïts al castellà, inclosos a Antología de poesía árabe contemporánea (Editorial Espasa-Calpe, Madrid, 1972, ed. y trad. de Leonor Martínez Martín).[3]
Obres
- مدينة بلا قلب, Madīna bilā qalb, ‘Ciutat sense cor’ (1959)
- أوراس, Ūrās, ‘Uras’ (1959)
- لم يبق إلا الاعتراف, Lam yabqa illā al-ʿitirāf, ‘No queda res més que la confessió’ (1965)
- مرثية العمر الجميل, Marṯiyya al-ʿamr al-jamīl, ‘Elegia de la vida bella’ (1972)
- كائنات مملكة الليل, Kāʾināt mamlakat al-Layl, ‘Criatures del regne de la Nit’ (1978)
- أشجار الاسمنت, Axjār al-asmant, ‘Arbres de ciment’ (1989)